KASVOT
No?
Löysikö täti etsimänsä? -En löytänyt mitään.
Tädillä on aina kaiken maailman kasvit ja koiruudet mielessään.
Tässä metsässä oli kummituksia. Säikyttelivät ihmisiä ulinallaan.
Kukaan ei uskaltanut tulla tänne pimeällä, muistan sen.
Tädin kummitukset tiedetään.
Kuule, Alberg, miksi roikotat tuota Tubalia mukanasi?
Kuuletko ollenkaan mitä isoäitisi neuvoo?
Mitä Voglerien magneettinen terveysteatteri olisi ilman minua?
Kuka hoiti teidät Kööpenhaminasta? Keskellä yötä, henkensä uhalla.
Kun Tanskan kiertue alkoi mennä päin helvettiä.
Minä vain kysyn. Eikä kukaan vastaa.
Kukas meidän lääkkeemme tekee? -Täti olisi kolkattu kauan sitten -
jos ihmiset tietäisivät mitä hän lääkkeisiinsä pistää.
"Terveellisyys maun edelle", kuten äitini tapasi sanoa.
Ja minä saan kantaa vastuun, -Tulot myös.
Tädin on turha yrittää. Minä tiedän kyllä.
Kuulitteko? Joku huusi. Kuulin ihan selvästi.
Se oli kettu. -Vai kettu.
Kettu kahdella jalalla, verisenä ja pää jänteistään roikkuen.
Silmät revittynä, suu pelkkä mätänevä aukko.
Olen nähnyt niitä, Ja minä tiedän, mitä tiedän.
Pirukaan ei istu kuskinpukilla tässä haamuja vilisevässä metsässä.
"Silmät haavoilla, suu veressä. Sormet ja kaula katkaistuna."
"Hän kutsuu sinua mukaansa luota vainajien, luota elävien" -
"luota elävien kuolleiden, kohotettujen käsien."
Iltaa, herra, Olen Johan Spegel.
Olen hyvin sairas, kuten näette.
Viina voisi lieventää tuskiani.
Se on sairauteni ja helpotukseni.
Olen näyttelijä.
Olin mukana kuuluisassa Stenborgin seurueessa.
Urani loppui tähän sairauteen.
Oletteko tekin näyttelijä?
Miksi olette naamioitunut?
Teillähän on irtoparta, värjätyt hiukset ja kulmakarvat.
Oletteko petkuttaja ja siksi piilotatte kasvonne?
Pysähdytään hetkeksi vetämään henkeä.
Alkaa hämärtää.
On elämän viimeinen päivä.
Toivoin aina että minulla olisi veitsi.
Terä, joka paljastaisi sisuskaluni.
lrrottaisi aivoni ja sydämeni.
Vapauttaisi minut sisällöstäni.
Leikkaisi kieleni ja miehuuteni.
Halusin terävän veitsen jolla puhdistaa itseni.
Niin sanottu sieluni nousisi pois -
tästä merkityksettömästä raadosta.
Mitä luette? -Huijareista kertovaa romaania.
Kirjaa kollegoista siis. -Täällä ei ole huijareita.
Kirja on kuitenkin kiinnostava. Vilppi on niin yleistä.
Siksi totuuden puhujatkin leimataan valehtelijoiksi.
Kirjailija uskoo siis yleiseen totuuteen.
Epätodellinen teoria.
Siitäs saitte, te ja kirjanne. -Älkää puhuko suu täynnä.
Tuo totuusteoria on kiinnostava. -Intohimoisen kaunis ajatus.
Takapuoli on takana ja pää kaulan jatkeena.
Se on absoluuttinen totuus. Sellaisesta totuudesta minä pidän.
"Takapuoli takana ja pää kaulan jatkeena." Kovin kyseenalaista.
En ymmärrä. -Teillä näyttää olevan päinvastoin.
Olettepa hupaisa. Ikävää, että kuolette.
Kuolette itsekin joskus vaikka ette usko.
Tulevaisuus kiinnostaa minua yhtä vähän kuin menneisyys.
Elän kuin kukka kedolla.
Nyt hän kuolee.
Haluatte nähdä sen hetken.
Katsokaa tarkkaan kasvojani.
Ne palvelevat uteliaisuuttanne.
Mitäkö tunnen?
Pelkään, mutta oloni on hyvä.
Nyt on kuolema saavuttanut käteni.
Nyt jalkani ja vatsani.
En näe enää.
Olen kuollut. Haluatte tietää.
Minä kerron, Kuolema on...
Mielenkiintoinen selonteko. Olemme puilla paljailla ja takaa-ajettuja.
Nyt on vielä ruumiskin vaunuissa. Ehkä pääkaupungissa onnistaa.
Olkaa te hiljaa, minä puhun.
Eritoten tädin tulee pitää suunsa. Tavaroita voitte kyllä liikuttaa.
Tiedättehän. Lentäviä pöytiä, sammuvia lamppuja, sitä rataa.
Täti on kuitenkin hyvä ja pysyy nahoissaan.
Meidän kaikkien vuoksi. -Ymmärrän. Ehkä.
Eukko käy hermoilleni. Muistatteko, miten kävi Ostendessa?
Enpä taida muistaa. -Tädin temput ovat vanhentuneita.
Ne eivät ole enää hauskoja koska niitä ei pysty selittämään.
Tädin tulisi olla kuollut. -Sellaista se oli. Ostendessa.
Jouduin putkaan.
Vogler sai maksaa sakot ja täti sai raipasta torilla. Sellaista se oli.
Meidän tulee kai esittäytyä vai mitä veli sanoo? -Totta kai.
Olen konsuli Abraham Egerman. Tervetuloa kotiini.
Minua ja erityisesti vaimoani kiinnostaa henkinen elämä.
Pyysimme poliisimestari Starbeckia järjestämään tämän tapaamisen.
Frans Starbeck, poliisimestari. Tapaamisen alullepanija.
Toivottavasti mieheni käyttäytyivät moitteettomasti.
Vergèrus, lääkintöneuvos.
Nyt on meidän vuoromme esittäytyä.
Seurueemme johtaja Albert Emanuel Vogler.
Suuri nimi Manner-Euroopassa.
Herra Vogler on kehittänyt opin aistillisesta magnetismista.
Olen kovin kiitollinen että saan tavata herra Voglerin.
Tämä tässä on herra Voglerin holhokki ja oppipoika, herra Aman.
Hän on osoittanut huomattavia lahjoja alalle.
Kunnioitettava rouva on Voglerin isoäiti, entinen oopperalaulajatar.
Kukapa ei muistaisi kuuluisaa kreivitär Agata de Macopazzaa?
Itse en ole kovinkaan tärkeässä asemassa.
Elämäntehtäväni on palvella tätä suuruutta nimeltä Albert Vogler.
Jos tohtorille vain sopii, voisimme hetken keskustella työstänne.
Olkaa hyvä ja istukaa.
Mainostatte lehdissä esitystänne sensaatiomaiseksi.
"Sensaatiomaisia kummallisuuksia."
"Maagisia itämaiden oppeja."
"Terveysvaikutteisia magneetteja, Hermoja kutkuttavia aistimuksia."
Onko tämä herra Voglerin ilmoitus?
Noin epäsivistynyt muotoilu ei ole herra Voglerin käsialaa.
Olisimme kovin kiitollisia jos herra Vogler itse vastaisi.
Herra Voglerilta on viety puhumisen lahja. Hän on mykkä.
Onko herra Amaniltakin viety puhekyky? -Ei ole.
Ette ole sanonut sanaakaan. -Minulta ei ole kysytty mitään.
Harjoitatteko maagisia istuntoja? -Sellaista emme ole väittäneet.
Käytämme laitteita. Peilejä ja projektiota.
Yksinkertaista ja vaaratonta.
Parantaako herra Vogler sairaita? -Emme ole väittäneet niinkään.
Tiedämme, että hän hiljan teki kiertueen Tanskassa eri nimellä.
Hän esiintyi siellä lääkärinä ja piti vastaanottoa majatalossa.
Potilaat laitettiin heikosti valaistuun huoneeseen -
jossa heidät magnetisoitiin.
He saivat vapinakohtauksia ja hermoromahduksia tai pyörtyivät.
Miksi kysytte asioista jotka ovat jo tiedossa?
Herra Vogler on työnsä suhteen jokseenkin kahtiajakautunut.
Mitä veli tarkoittaa? -Hän on idealistinen tohtori -
joka harjoittaa lääkärin tointa melko epäilyttävin keinoin.
Toisaalta hän on myös vähemmän kaunosieluinen taikuri -
joka esittää kotitekoisia temppujaan.
Voglerin työ liikkuu näiden kahden äärimmäisyyden välillä.
Omaako herra Vogler yliluonnollisia voimia?
Tämä käsittämätön kuulustelu loukkaa molempia osapuolia.
Kannamme vastuun, jos rikoimme lakia. -Sen pyrimme selvittämään.
Anteeksi, en tiennyt... -Istu, rakas lapsi.
Hyvä herrasväki, tässä on vaimoni.
Olen pahoillani, herra Vogler.
Nyt esiin tulleet seikat eivät lisää luottamusta.
Tuo tänne lamppu tuolta pöydältä.
Pidä sitä näin.
Katsokaa minuun, herra Vogler.
Miksi näytätte niin raivostuneelta? Teillä ei ole syytä vihata minua.
Haluan vain selvittää totuuden. Luulisi olevan teidänkin toiveenne.
Avatkaa suunne.
Kieli ulos.
Valitan. En pysty selvittämään mykkyytenne syytä.
Ilmoituksenne mukaan -
saatte katsojat näkemään hirveitä näkyjä.
Sen tekee laterna magica. Typerä ja harmiton lelu.
Tässä tuskin tarkoitetaan lelua.
Saatteko katsojat näkemään näkyjä? -Vastalause!
Tohtori Vogler on suuri ihminen ja merkittävä tiedemies.
Kohtelette häntä kuin huijaria.
Hän itse luo varjon tieteellisten ansioittensa ylle. Miten on?
Vastustan joka tapauksessa. -Hiljaa tai joudutte pihalle.
No, herra Vogler. Kyllä vai ei?
Kyllä vai ei?
Siis kyllä. Pystyttekö siihen kenen tahansa kanssa?
Minunkin?
Tehdäänpä koe. Olen käytettävissänne. -Ei, älkää.
Miksi ei, rouva Egerman? -Pyydän anteeksi.
Tässäkö kaikki järjestelyt? Entä magneetit ja mystinen hämärä?
Missä on salaperäinen musiikki? Viekää lasiharmonikka verhojen taa.
Mitä haluatte minun näkevän? Jotain pelottavaa tai kiihottavaa?
Tämä taitaa tehota vain naisiin. Heikko astia, heikko sielu.
Räjähdätte pian, olkaa varovainen. Luovuttakaa jo.
Luulette, että vihaan teitä. Minua kiinnostaa vain yksi asia.
Fysiologianne. Haluaisin tehdä teille ruumiinavauksen.
Punnita aivonne, avata sydämenne. Tutkia hiukan hermoratojanne.
Kaivaa silmänne kuopistaan.
Lopettakaa ennen kuin on myöhäistä.
Myöhäistä? Veli tarkoittanee pitkäveteistä.
Epäonnistuitte, mutta älkää surko. Se osoittaa, että olette vaaraton.
Miksi valehtelette? -En ymmärrä, rouva.
Näkeehän sen. Koitte jotain niin kauheaa, että ette uskalla puhua.
Hyvä rouva, minulla ei ole mitään salattavaa. En suojaa arvovaltaani.
Ehkä olen pahoillani, etten kokenut mitään. -Kaikki hyvin siis?
Nyt puuttuu vain poliisimestarin lupa esityksiänne varten.
Herra poliisimestari. -Yksityisesitys huomenaamulla.
Konsuli Egermanin suuressa salissa. Varmistuksena. Päivänvalossa.
Onko teillä siihen jotain sanottavaa? Erinomaista.
lllallinen tarjoillaan tunnin kuluttua. -Mikä kunnia.
Teidän seurueenne syö keittiössä. Rouva Garp näyttää huoneenne.
Rustan ohjaa vieraat keittiöön. -Majoitumme mieluummin kaupunkiin.
Tämä on poliisimestarin ehdoton toivomus. Jäätte taloon vieraiksi.
Olipa huvittava leikki. -Mitä tarkoitat?
On kai hupaisaa nöyryyttää puolustuskyvyttömiä. -Et ymmärrä.
Lääkintöneuvos ja minä löimme vetoa tieteen nimissä. -Löitte vetoa!
Aivan, rouva.
Miehenne mielestä on olemassa selittämättömiä voimia.
Tekö ette usko niin? -Tiede ei hyväksy sellaista.
Miten irvokas ajatus. -Muuten joutuisimme...
Meidät pakotettaisiin... -Uskomaan Jumalaan.
Miten vanhanaikaista, Tiede pystyy jo nykyään tunkemaan itsensä -
jokaiseen oletettuun mysteeriin. -Oletettuun?
Kaikki on selitettävissä. -Ajattele sähköä. Tai höyrykonetta.
Onko vetomme voimassa? -Huomenna näemme.
Vaimonne on hiukan kiihtynyt.
Vieläkö lapsenne kuolema... -Lähdemme ulkomaille. Toivon...
Malja, hyvät herrat! -Malja tohtori Voglerille.
Ja hänen magneettisuudelleen. -Huonolle omalletunnolle, luulisin.
Taitavat olla vaarallisia. Epäilyttävän näköistä sakkia.
Sinä et ymmärrä. Olet niin nuori.
Taikuri on mykkä. Hän ei ole sanonut sanaakaan.
Rustan sanoo, että hän teeskentelee. -Vielä inhottavampaa.
Ei niillä ainakaan rahaa ole. Ja vain rikkaita tarvitsee pelätä.
Inhottavaa, että ovat köyhiäkin. Voivat varastaa herrasväen rahat.
Iltaa, pikkupiiat.
Nimeni on Tubal. Yksinkertaista kuin kansanlaulussa. Katsotaanpa.
Sinä olet Sara ja sinä Sanna. -Niinkö luulette?
Nyt tiedän. Sinä olet Sanna ja sinä taas Sara. -Niinkö?
Pianhan se nähdään. Meidät on kutsuttu illalliselle.
Ruokaa on ja vieraita, Eiköhän istuta alas.
Rouvani! -Sofia Garp, talon keittäjätär.
Ihastuttavaa. Olen otettu. Etten sanoisi lumoutunut.
Täydellistä.
Viehättävää.
Osaako herra Tubal ennustaa? -Kyllä herra Tubal osaa.
Ennustakaa kädestäni. -Rakas lapsi. Olet liian toiveikas.
En halua tuhota lapsekasta uteliaisuutta ja elämäniloa.
Yliluonnolliset voimanne tuntuvat minussa asti. -Niinhän ne tuntuvat.
Miten ihmeellinen lahja. -Mutta synkkä ja raskas kantaa.
Jestas, tulee ihan kuuma korsetin alla. Ja kylmä samaan aikaan.
Olkaa kiltti ja ennustakaa.
Antonsson, herra Egermanin kuski. -Olemmekin jo tavanneet.
Olkaa hiljaa, herra Tubal kertoo tulevaisuudesta. -Hiljaa, hiljaa.
Näen valon... Nyt se sammui. Tuli pimeää.
Kuulen ihania sanoja rakkaudesta. Säädyllisyyteni estää toistamasta.
Nuori mies, joka ratsastaa täyttä laukkaa. Upea näky.
Ennen kuin lähdet juhlimaan rakkauttasi -
ota hiukan lemmenlääkettä. Nautinto vain kasvaa.
Lääke on rouva Afrodite Venuksen lahja. Minä olen vain välittäjä.
Lemmenlääkettä. -Onko se kallista?
On se. Sitä kun on kovin vaikea ja hirmuisen raskasta hankkia.
Miten uskaltauduitte siihen? -Tieteen nimissä. Ja rakkauden.
Saanko ostaa pullollisen? -Mahdotonta.
Teillä ei ole varaa.
Tämä lääke on vain aatelisten -
ja teatteridiivojen ulottuvilla.
Mutta teidän kauneutenne ja vieraanvaraisuutenne tähden -
lasken hinnaksi 13 killinkiä. Kaksi pulloa kahdellakympillä.
Onpa voimakas tuoksu. Todella voimakas.
Nesteytettyä intohimoa jos tieteen kielellä puhutaan.
Toimiiko se miehilläkin? -Totisesti.
Rouva Afrodite Venus koskettaa miehen sydäntä ja piru on irti!
Laupias taivas. Kunpa äiti olisi täällä. -Minua niin pelottaa.
Lemmenlääke on lopussa, Entä nyt? -Tämä on koliikkiin ja hiertymiin.
Tärkeintä on, miltä pullo näyttää. Ja että lääke maistuu.
Tubal taitaa olla huijari? -Niin olen.
Mutta minussa on jotain erityistä, myöntäkää pois.
Teistä tulisi hyvä saarnaaja. -Uskoni on horjuva.
Olette kaiketi oikeassa. Se onkin pelkkää yksinpuhelua.
Menen huoneeseeni. Hetken kuluttua menette ulos, talon ympäri oikeaan.
Siellä on pieni ovi. Päästän teidät sisään.
Olette tosi nainen. -Ehkä niin. Mieheni kuoli vuosia sitten.
Ettekö ota pulloja mukaan? -Pitäkää ne.
Voitte myydä ne uudestaan.
Mennä naimisiin rouva Sofian kanssa.
Halleluja, veljet ja sisaret. Voisi jopa ajatella.
Ei usko ole pääasia, vaan voima. Ja Sofia tunsi sen.
Mitä saan killingillä? -Lemmenyön, jota et unhoita.
Sehän on rotanmyrkkyä. -Tuo ei kuole kovin helpolla.
Juo koko pullo kerralla niin saat kokea autuuden -
jonka rinnalla Salomonin tuhat jalkavaimoa eivät ole mitään.
Miksi itket, pikkuinen? -Oletko sinä noita?
Saatan ollakin. -Illan tapahtumat pelottavat minua.
Ja sinäkin olet niin vanha ja ruma.
Kuka tahansa on 200 vuoden iässä.
Oletko niin vanha? -Kyllä vain.
Osaatko taikoa? -Toisinaan.
Nykyään kukaan ei usko taikoihini joten minun on oltava varovainen.
En saa joutua riitoihin kirkon kanssa, muuten joudun sairaalaan.
Miten sinusta tuli noita? -Vaikea sanoa.
Oletko vannonut, ettet kerro? -Ehkä niin.
Voi, miten minua taas pelottaa.
Ryömipä sänkyysi niin saat noidalta lahjan.
Tee kuten sanoin, pikkuinen.
Tahdon sinulle vain hyvää.
Mitä tuijotat?
Menin pesutuvan ohi ja katsoin sisään.
Näin jonkun roikkuvan siellä hirttonarussa.
Menin lähemmäksi katsomaan kuka se oli.
Tunnistin hänet.
En pelkää sinua, -Se oli murhaajan ruumis.
Näin on.
Sitä näkee, mitä näkee ja tietää, mitä tietää.
Mutta ei siitä kannata puhua.
Millaista elämää vietättekään. -Matkoja, esityksiä, ylellisyyksiä.
Tapaatte varmaan paljon kauniita naisia?
Taikuus vetää naisia puoleensa, Etenkin kauniita ja tulisieluisia.
Joskus täytyy oikein puolustautua.
Muistan erään vihreäsilmäisen venäläisen ruhtinattaren.
Hänellä oli liljanvalkea povi... Mutta puhutaan jostain muusta.
Naisia oppii lukemaan, Yksi katse paljastaa kaiken.
Ajatella, että saan istua tässä kanssanne. -Olette hyvin sievä.
Oletteko sitä mieltä? -Kyllä, ja puhun kokemuksesta.
Teillä on sievä suu, kauniit silmät ja oikein nätti vartalo.
Äiti, apua!
Miksi huudatte? -En tiedä. Tuntui niin kummalta.
Etenkin vatsassa. Olen ehkä sairas. -Taitaa olla se lemmenlääke.
Luuletteko niin?
Mitä teette?
Otetaan molemmat yksi kulaus.
Rouva Venus Afrodite saapuu. Hän on rakkauden jumalatar.
Sen jälkeen on kaikki autuasta.
Sitä osaa, mitä osaa ja tietää mitä tietää, kuten isoäiti sanoo.
Taidatte huiputtaa minua. -En huiputa, rakas lapsi.
Valmistelen meille pientä viihdykettä.
Entä venäläinen ruhtinatar? -Teidän povenne on yhtä valkea.
Niin, mutta hänellä oli vihreät silmät.
Hän piti niitä kiinni, Tekin voitte tehdä niiin. -Juodaan sitten.
Entä nyt? -Nyt vain odotetaan.
Täälläkö? -Ei ehkä ihan täällä.
Mennään pesutupaan. -Pesutupaanko?
Siellä on isoja koreja täynnä puhdasta pyykkiä.
Ehkä meidän pitäisi odottaa täällä vielä hetki.
Odottaa mitä? -Herra Vogler saattaa haluta jotain. Hän taisi...
Tulittepa kalpeaksi. Ettekö voi hyvin?
Muistin yhtäkkiä, että tämä lääke vaikuttaa eri ihmisiin eri tavoin.
Sitä voi muuttua vaikka raivoavaksi leijonaksi.
Joskus olen melkein repinyt naiseni palasiksi. -Kauheaa!
En halua satuttaa teitä. -Kyllä minä kestän.
Niin, vaikutus on aina erilainen.
Voi tulla huonovointiseksi.
Joku on tainnut jopa kuolla.
Luulen, että rouva Venus Afrodite kosketti minua oikealla tavalla.
Niin, voi olla. Minä taas olen paljon herkempi...
Älkää pelätkö. En aio syödä teitä.
Hän vain pinkoi pois Sara mukanaan.
Ja Saralle kun ei yleensä kelpaa kukaan. -Juo jotain, olosi paranee.
Onpa täällä lämmin.
Tuoksuupa hyvältä.
Vastasilitetyt vaatteet tuoksuvat ja nuo talviomenat laatikossaan.
lkkunassa on linnunpesä. -Lämmin on ainakin.
Sinähän vapiset. -On niin kuuma.
Ota sitten takki pois.
Rustan ja Antonsson ovat vielä keittiössä.
Vierashuoneessa on valo. Herra Vogler ja Aman ovat siellä.
Sara, -Missä olet? En näe sinua.
Täällä pyykkikorissa, Tännehän meidän piti.
No? -Sinut olisi helppo vietellä.
Niinkö luulet? -Olen varma siitä.
Vanhetessaan sitä tulee tahdikkaammaksi, ymmärrätkö?
Jos oikein kovasti koetan.
Sitä oppii, että joka kukkaa ei kannata poimia tien viereltä.
Voihan sitä kuitenkin haistaa.
Kumarrun hetkeksi tuon hennon kasvin ylle ja jatkan matkaani.
Miksi puhut noin paljon?
Pelkään ukkosta. -Rauhoitu, olenhan minä tässä.
Se rauhoittaakin minua kovasti.
Mikä on? -Se lemmenlääke.
Tuntuuko se nahoissa asti? -Tuntuu, hikoilen kuin pieni sika.
Ukkonen jyrisee taas. Pidä lujasti kiinni.
Se on mennyt umpisolmuun. -Anna minä autan.
Älä katso.
Avataanko tämäkin nappi? Olipa hankalaa.
Et vaikuta kovin kokeneelta.
Olen ollut niin paljon ulkomailla.
Hiljaa. Älä sure, pikkuinen.
Pian pääset leikkiin mukaan.
Annan sinulle lahjan jotta piristyisit.
Onko se korva? -On se.
Siihen korvaan voit kuiskata kaikki toiveesi ja ne toteutuvat.
Tosin yhdellä ehdolla. -Mikä se on?
Voit toivoa vain sellaista mikä elää, on elävä tai syntyy.
En ymmärrä. -Et vielä. Mutta se ei haittaa.
Hiljaa nyt, pikkuinen. Laulan sinulle laulun.
Sotilas seisoo kivääri tanassa. Vihollinen tulee, ollaan sodassa.
Aurinko paistaa ja tuuli käy. Sotilaan työlle ei loppua näy.
Vihollinen kun metsästä hyökkää. Sotilas vakavana päätään nyökkää.
Veitset välkkyy ja punertuu maa. Monen jo sotilaan kuolo saa.
Voittoisa joukko takaisin palaa. Koko yön vain tuulee ja sataa.
Sotilas yksinään mietiskelee. Kirjettä rakkaalleen sommittelee.
Rakkaus on ainoa lepo ja lohtu.
Rakkaus on kaiken voiman kohtu.
Rakkaus on yksi, ei koskaan kaksi.
Ei siitä tule hullua hurskaammaksi.
Kuulitko, pikkuinen? -Nukun jo melkein.
Niinpä niin.
Tulee ukkonen.
Se on kaukana.
En minä ukkosta pelkää.
"Kutsun sinua mukaani luota vainajien, luota elävien" -
"luota elävien kuolleiden, kohotettujen käsien."
Mokomakin Vogler. -Sietäisi saada raipasta.
Taikureilla on yksi erityispiirre.
Heillä on ärsyttävät kasvot.
Kasvot? -Aivan.
Semmoiset kasvot nähdessään tulee ihan hulluksi raivosta.
Sitä haluaa vain huitaista. -Voglerin kasvoja.
Semmoisissa kasvoissa on jotain erityistä.
Ymmärrätkös?
Ne haluaisi tallata alleen.
Semmoiset kasvot.
Voglerin, eukon ja Amanin kasvot.
Kummitus. -Tai piru itse.
Missä se viinapullo on?
Se on kadonnut. -Onko se lattialla?
Ei. -Missäs sitten?
Kummitus vei viinan!
Mitäs te touhuatte? -Valmistelemme huomista esitystä.
Sitä näkee, mitä näkee ja tietää mitä tietää. Ja täällä haiskahtaa.
Syyttäkää itseänne.
Toivottavasti saitte kylliksi ruokaa keittiössä.
Menen vierashuoneeseen pakkaamaan.
Mietittekö, miksi kuljen mustissa? Tyttäreni kuoli keväällä.
Antakaa heille anteeksi, vaikka he nöyryyttivät teitä, herra Vogler.
He eivät ymmärrä ja siksi vihaavat teitä. Mutta minä ymmärrän.
Kuka oikeastaan olette?
Tunnistin teidät heti kun näin teidät. Aivan kiihdyin.
Anteeksi suorasukaisuuteni, En ole tottunut puhumaan.
Ei, en minä itke. Nyt ei ole aikaa kyynelille.
Olen kaivannut teitä niin, Ajatellut teitä, elänyt elämäänne.
Ja kuitenkin tapasimme vasta tänään.
Varmaan nauratte minulle hiljaa sisällänne. Ei se haittaa.
Rakkauteni on tarpeeksi vahva meille molemmille.
Nyt ymmärrän miksi tulitte. Huomaatteko, miten sydämeni hakkaa?
Te kerrotte minulle miksi lapseni kuoli.
Siksi olette täällä.
Te lievennätte tuskaani ja nostatte taakan harteiltani.
Miesparkani ei tietenkään tiedä mitään. Hän ei voisi ymmärtää.
Eikö tänä iltana olekin tuskastuttavan kuuma?
Olen tuntenut aivan hirvittävää tuskaa.
Mieheni käy pian levolle.
Hän herää helposti, joten laitoin hänen iltajuomaansa unilääkettä.
Tulkaa luokseni kahdelta. Huoneeni on vierashuonetta vastapäätä.
Antakaa minun suudella käsiänne.
Minä haluan, Olkaa ihan hiljaa.
Voi, olette satuttanut itsenne.
Meillä on ollut eri makuuhuoneet tyttäremme kuolemasta asti.
En minä kuollutkaan. Mutta kummitellut olen jo.
Oikeastaan olen parempi haamu kuin konsanaan ihminen.
Olen vakuuttavampi.
Näyttelijänä en ollut koskaan järin vakuuttava.
Haamun varjo.
Älkää minusta huolehtiko, herra. Loppu häämöttää jo.
Koko elämäni olen rukoillut samaa:
käytä minua, käytä minua.
Mutta Jumala ei koskaan tajunnut -
miten omistautunut orja olinkaan.
Hän jätti käyttämättä.
Sekin on oikeastaan valetta.
Kuljet askel askeleelta pimeään.
Liike itsessään on ainoa totuus.
Kun luulin olevani kuollut -
näin aivan hirvittäviä unia.
Veli näyttää kalpealta, kuin olisi nähnyt aaveen. -Olen vain väsynyt.
Toivotan siis hyvää yötä, myös rouvalle. -Löydättekö huoneenne?
En ole täällä ensi kertaa... -Otetaan vielä lasillinen. Istukaa.
Paras totella kun poliisimestari käskee.
Mikä harvinaisen magneettinen näky. Kunnioitettavat taidot tohtorilla.
Olen hänen vaimonsa. -Miksi naamioidutte?
Olemme etsintäkuulutettuja. Meitä ei saa tunnistaa. -Voisitte lähteä.
Minne muka? -Uskon teille salaisuuden.
Koko illan olen taistellut jotain kummaa sympatiaa vastaan -
jota tunnen teitä kohtaan.
Ei kuulosta uskottavalta. -Pidin teistä heti.
Kasvoistanne, hiljaisuudestanne. Arvokkuudestanne.
Valitettavaa. En kertoisi, ellen olisi humalassa.
Jättäkää sitten meidät rauhaan. -En voi.
Miksi ette? -Edustatte sitä mitä eniten halveksin.
Selittämätöntä.
Voitte lopettaa vainonne. Työmme on petosta, alusta loppuun.
Petosta? -Teeskentelyä, perättömiä lupauksia, tuplapohjia.
Kurjia valheita kaikki.
Ette löydä naurettavampaa roskajoukkoa.
Onko miehenne samaa mieltä? -Hän ei puhu.
Onko se totta? -Ei mikään ole.
Eikö hänellä olekaan salaisia voimia? Hän ei vaikuttanut minuun.
Tunsin vain hänen kylmän kiihkonsa, Hän epäonnistui.
Sillä ei ole merkitystä. -Voin siis olla rauhallisin mielin?
Ilman muuta. Voimme toistaa kyvyttömyytemme koska tahansa.
Taidatte olla pahoillanne siitä?
Ikään kuin toivoisitte jotain muuta.
Ihmeitä ei tapahdu. Laitteet ja puhe hoitavat homman.
Papit kokevat saman. Jumala vaikenee, mutta ihmiset puhuvat.
Kunpa edes kerran... -Niin kaikki sanovat.
Uskottomat, mutta eritoten uskovat. Kunpa edes kerran...
Edes kerran... Totta.
Te pelkäätte? -Kyllä.
Minuakin? -Eniten juuri teitä.
Imartelevaa. -Äänensävynne ja selkeän ymmärryksenne siedän.
Mikä teitä sitten pelottaa? -Hymynne ja hyväntahtoisuutenne.
Taidatte olla seurueenne ainoa viisas jäsen.
Miksi jatkaa samaa häpeällistä matkaa? Voitte joutua vankilaan.
Aina ei ole tainnut olla näin? -Ei.
Silloin vielä uskoitte että toimillanne on tarkoitus.
Siitä on jo kauan.
Miksi ette lopeta ajoissa? -Se on turhaa.
Tarkoitatteko, että miehenne... -Tarkoitan, että se on turhaa.
Meillä ei ole paluuta.
Teen silti ehdotuksen. Kun väsytte magneetteihin, etsikää minut.
Lupaan auttaa teitä, tavalla tai toisella.
Entä miestäni..? Olen kovin kiitollinen.
Lähden pian.
Viimeinen kysymys.
Löytyykö vielä lisää paljastuksia vai oletteko näyttäneet jo kaiken?
Turhan suuri kunnia, tohtori. Hän on järjettömän uskollinen.
Menkää, herran tähden.
Haluaako miehenne tappaa minut? Haluatteko, herra Vogler?
Vihaatteko minua? Minä pidän teistä. Virkistävää. -Menkää.
Kyllä minä menen, Hyvää yötä, rouva.
Hyvää yötä, herra... tohtori.
Muistatko sen kesän kun ostimme maatilan Lyonista?
Meidän piti lopettaa kiertäminen.
Sitten myimme tilan ja ostimme hevosvaunun. Lopetit puhumisen.
Muistatko suurruhtinaan joka ihastui minuun niin -
että lupasi suositella meitä itse Ruotsin kuninkaalle?
Luulit minun pettäneen sinua ja annoit ruhtinaalle selkäsaunan.
Saimme istua vankilassa kaksi kuukautta, kunnes hän leppyi.
Hän oli kovin jalo luvatessaan silti suositella meitä hovissa.
Onkohan hän tehnyt niin? En minäkään usko.
Vihaan heitä.
Heidän kasvojaan, liikkeitään ja ääniään.
Mutta pelkään myös. Siksi olen menettänyt voimani.
Entä jos lähden tieheni? -Lähde, jos haluat.
Ei se mitään muuta.
Albert Emanuel Vogler.
Tulitte sittenkin.
Mitä aiot tehdä?
Olen syytön. Hän viekoitteli minut.
Aiotko lyödä minua?
Et uskalla. Olet raukka.
Tulee verta, -Anna anteeksi.
Anteeksi. -Älä mene.
Kiitos, hyvä herrasväki. Toivon että temppumme miellyttävät.
Nyt seuraa ennenkuulumaton, mainettakin niittänyt temppu.
Herra Voglerin ja hänen apulaisensa voimat -
osoittavat kiistattomasti miten maailma oikein makaa.
Haluaako joku naisista tulla avustamaan?
Joku, jolla on puhdas mieli ja puhdas sydän.
Rouva poliisimestari.
Tämä on täydellisen -
uuden totuuden hetki.
Magneetit vapauttavat rouvan kaikesta teeskentelystä.
Joka sana mitä hän sanoo on totisinta totta.
Kuinka paljon miehenne antaa teille taskurahaa? -Vastustan tehtävää.
Hetkinen. Älkää unohtako, että teette uhrauksen tieteen hyväksi.
Minä vuonna menitte naimisiin? -En ole naimisissa.
Olen aivan liian nuori.
Eikö poliisimestari ole miehenne? -Hän on pelkkä houkutin.
Joka lauantai hän menee ilotaloon. Hän syö kuin sika ja piereskelee.
Ettekö kuule? Vaientakaa hänet.
Hän käyttää peruukkia ja haisee pahalta. Hänellä ei ole makua.
Ajattele edes lapsia. -Kuinkahan moni mahtaa olla Starbeckin?
Pari ruminta ja tyhmintä saattaa ollakin, Herra Starbeck on sika!
Minun täytyy lähteä kotiin. Paisti on uunissa.
Jää sinä vain, rakas. Tarvitset huvitusta.
En kai sanonut mitään tyhmää? Nämä temput ovat ihmeellisiä.
Näkemiin, Starbeck. Kai tulet kotiin päivälliselle?
En ole kostonhaluinen. Sitä älä koskaan luule.
Selviän itsekin.
Viimeisen tempun nimi on yynäkymätön ketjuyy. Kuka herroista auttaisi?
Mitä vahvempi sen parempi.
Antonsson.
En halua, herra konsuli. -Tämä on määräys.
Bravo, hyvä mies.
Tämä ei ole vaarallista eikä satu. Hengittäkää vain rauhassa.
Hyvä herrasväki. Vaikka Antonsson on aika vonkale -
hänen ruumiinvoimansa eivät pärjää herra Voglerin sielunvoimille.
Apulainen, sido tämä mies "näkymättömin ketjuin".
Kätesi ja jalkasi ovat yhteensidotut.
Ketju on kiinni seinässä.
Ei epäilystäkään, mies on kuollut.
Tulen raportoimaan Antonssonin syyllisyyden tapahtumaan pieneksi.
Sakkoja ei myöskään tule, jos uhrin omaiset eivät vaadi tutkimuksia.
Jos näin käy, asia tutkitaan ja ryhdytään toimenpiteisiin -
jotta saadaan selville saatavat joita uhri on työllään ansainnut.
Vaatimus saattaa kohota huimiin summiin.
Onko jollain jotain huomautettavaa?
Jos kukaan ei kiistä edellä mainittua, tapaus jätetään sikseen.
Mitä se tarkoittaa?
Että voitte painua helvettiin.
Kiitos neuvosta, poliisimestari. Mitä Voglerille tapahtuu?
Mainittu Albert Emanuel Vogler-
avataan yksityisessä tai julkisessa laitoksessa -
ruumiinavaussäädösten mukaisesti.
Lääkintöneuvoksen ja poliisimestarin käskystä.
Ruumiinavaus suoritetaan heti kaupungin laskuun. Tieteen hyväksi.
Olemme hyvin kiitollisia. -Niin ajattelinkin.
Kannetaan herra Vogler ullakolle. Suoritamme ruumiinavauksen siellä.
Lääkintöneuvos haluaa päästä heti toimeen. Tieteellisistä syistä.
Vähän niin kuin teloituksissa? -Kaiketi.
Voimme käyttää sitä mustaa laatikkoa, jonka päällä istutte.
Jos rouvalle tulee tiukkaa suosittelen taloa lähikujalla.
Minulla on siellä vaikutusvaltaa. -Kiitos huolenpidostanne.
Vaimollani oli aika hauskoja päähänpistoja, eikö vain?
...ja kannoimme arkun ullakolle.
Lääkintöneuvos tuli poliisimestarin kanssa.
He nostivat ruumiin pöydälle ja alkoivat riisua vaatteita.
Mitä he oikein tekevät? -Avaavat ruumiin ja keräävät sisuskalut.
Sahaavat pään auki ja kurkkivat aivoihin.
Veri vain virtaa.
Entä jos hän herää? Työntää veitsen pois -
nousee pöydältä ja kävelee alas rappusia.
Mitä jos hän tulee tänne silmät revittyinä ja verisinä?
Tuolla! -Et saa.
Älä pelkää, minä suojelen sinua.
On parasta, että veisaamme ja etsimme lohtua Jumalasta.
Olette oikeassa. Mitä laulamme?
Kadutteko? -Miten niin? En ole luvannut mitään.
Kävitte aika kuumana eilen. -Hiljaa, nolaatte minut.
Eilen oli eilen. Nyt on sunnuntai.
Allekirjoittanut ei ole löytänyt -
mitään fysiologisia poikkeuksia ja joutuu täten luonnehtimaan -
mainitun Voglerin yhteydessä tapahtuneita ilmiöitä sattumiksi -
joilla on varsin vähäinen merkitys. Ne eivät herätä tieteen intressejä.
Siinä kaikki. Kiitos avusta.
Lähetän teille kopion, kunhan saan kirjoitettua pöytäkirjan puhtaaksi.
Tarvitsen allekirjoituksenne raporttiin. -Tulen käymään aamulla.
Hyvää päivän jatkoa.
Miten isoäidin nyt käy?
Liian äänekkäästi röhkivät pikku porsaat joutuvat helposti kinkuksi.
En ole pitkävihainen mutta minulla on hyvä kasvomuisti.
Harva kärpänen pieraisee ja pitää takapuolensa, tapasi äiti sanoa.
Varokaa vain. Teidän kaltaisillenne löytyy kyllä laitoksia.
Ymmärrättekö? -Toki.
Terveisiä muuten vaimolle.
Tekisitkö palveluksen?
Ole kiltti ja pysäytä kello.
Kuuletko, miten hiljaista? -Kovin hiljaista on.
Miksi annoit sen tapahtua? -Minäkö?
Halusit kostaa hänelle. -En tiedä mistä puhut.
Vergèrus pääsi yllättämään. En sanonut kyllä enkä ei.
Halusit kostaa.
Omituinen kosto siinä tapauksessa. -Todella omituinen.
Kostaa.
En jaksa enää.
Manda.
Älä käänny. Mene lukitsemaan ullakon ovi. Älä kysele.
Tee vain kuten sanoin.
Kovin lämmin täällä katonrajassa. Hetkittäistä huonovointisuutta.
Jonkinlainen työkalu...
Joko näen unta tai olen tulossa hulluksi.
Järjen menetys on poissuljettua joten istun odottamaan heräämistä.
Oikeastaan mielenkiintoista...
Anna hänen olla.
Saitte aikaan vähän kuolemanpelkoa, ette enempää.
Ette muuta. -Anna hänen olla.
Pyytäisin vähän rahaa. Olemme puilla paljailla.
Voitte kai antaa edes lantin eilisestä esityksestä.
Tuijotatte, kuin ette olisi ennen nähnytkään yysieluntoverianne".
Emme ole koskaan tavanneet. En tunne teitä.
Olin silloin naamioitu. Ei kai sillä ole väliä?
Pyytäkää miestänne auttamaan meitä. Pieni summa riittää. -Ei.
Herra lääkintöneuvos.
Sanokaa poliisimestarille että saamme lähteä kaupungista.
Emme tule koskaan takaisin.
Kenet oikeastaan avasin?
Surkean näyttelijän, joka toivoikin pääsevänsä kuurattavaksi.
Vaihdoitte paikkaa. Te ette kuollut. Olitteko edes tajuton?
Se oli halpamaista.
Oletteko edelleen Vogler? -Luulisin niin.
Ette näyttelijä tai joku muu? -Pilkatkaa vain, kunhan autatte.
Sanoitte tuntevanne sympatiaa.
Pidin hänen kasvoistaan enemmän kuin teidän.
Naamioikaa itsenne jotta tunnistaisin teidät.
Sitten voimme keskustella tilanteestanne.
Olette epäkiitollinen.
Ylitin kaikki kykyni luodessani teille elämyksen.
Se oli surkea esitys mutta toki saatte siitä maksun.
Katsopa tuota hahmoa rapuissa ja mieti kumpi voitti vedon.
Olet oikeassa. Minä hävisin.
Simson menee valjastamaan hevoset. Lähdemme pian.
Auttaako herra Tubal pakkaamisessa? -Jään tänne. Valitsen toisen tien.
Nyt elän kuten Sofia sanoo. Korkeampien tarkoitusperien mukaan.
Enemmän merkitystä, vähemmän laitteita.
Minä en tule mukaan.
Ihmetteletkö kassejani? Niissä onkin katsomista.
Kuusi tuhatta riikintaaleria. Olen säästänyt ne vuosien varrella.
Piilottanut sinne tänne.
Isoäidin lääkkeet.
Kansa maksaa mitä vain lemmenlääkkeestä.
Et tainnut tietää?
Hyvästi, Albert. Minä lähden.
Olet typerä ja varomaton. Sitä olen aina sanonut.
Täytyy tietää rajansa.
Auta minut alas.
Nyt tuo roskajoukko lähtee. Eipä tule ikävä.
Ei minullekaan. -Eikä minulle.
Tulehan sitten, Tubal. -Mitä, taasko?
No tullaan, tullaan.
Voi saanhan tulla mukaan?
En tiedä, mikä minua vaivaa. Olen kai tullut hulluksi.
Taitaa olla se lemmenlääke. En pysy päätöksissäni.
Kipaise hakemaan tavarasi. -Kiitos hirmuisen paljon.
Simson kulta, lähden mukaan, -Tulen auttamaan.
Miksi he eivät jo tule?
Meidän täytyy ehtiä pois kaupungista.
On liian myöhäistä.
Tubalilla oli tuuria.
Kuka olette, herra? -Magnetisoija Albert Vogler.
Luulimme, että avasimme hänet hetki sitten. Hän huijasi meitä.
Luulisin, vaikka ihan varma en voi olla -
että peiton alta löytyy herra Vogler.
Onnitteluni.
Minulla on ilo ilmoittaa seuraavaa:
hänen majesteettinsa kuningas toivoo näkevänsä -
herra Voglerin magneettisen esityksen.
Tehtäväkseni lankeaa saattaa mainittu Vogler linnaan -
jotta tarpeelliset järjestelyt saadaan tehtyä iltaan mennessä.
Päivätty Tukholman linnassa 14.7.1846. Hovimarsalkka.
Luotan siihen, että ette puhu sanaakaan tapahtuneesta.
Itsenne vuoksi.
Nyt on jo kiire. Joutuin, tohtori Vogler.
Kerätkää laitteeni ja lähettäkää ne linnaan.
Mutta varovasti, Ne ovat kallisarvoisia kapineita.
Suloinen pikku Simson! -Äläs nyt, lllalla vasta.